Tokom II Svetskog rata, dok su se snage Alijanse borile protiv Nacističke Nemačke
Sovjetski savez je energično okupirao veći deo Istočne Evrope.
Litvanska nacija bila je među onima koje je okupirala Crvena armija Josifa Staljina.
Nevini muškarci, žene i deca
proglašeni su neprijateljima Sovjetskog režima.
Inspirisano stvarnim događajima
Nismo poneli naše kupaće kostime.
Lina, dođi! - Neću.
Ne ideš?
Zabavite se sami na plaži!
Kaunas, Litvanija - 1941
Živeo Sovjetski narod!
Zdravo, mama.
Izujte cipele ako su prljave.
Tata!
Pažljivo. Povredićeš ga.
Ne, jak je kao vo.
Mislila sam na tebe.
Dobro veče, gđo Vilkas.
Bilo je vreme da dobiješ odgovarajući pribor.
I nema potrebe da štediš.
Obnovićemo ga pre letnjeg programa umetnosti u Kaunasu.
Sviđa li ti se?
Naravno. Hvala.
Ali...
neću biti primljena na Akademiju umetnosti u Kaunasu.
Previše je konkurencije.
Bilo bi šteta ako bi svi tako razmišljali
i niko se ne prijavi.
Oni moraju prihvatiti učenike.
Ne mogu da smislim ni jedan razlog
da ti ne bi trebala da budeš jedan od njih.
Odakle ti ta lopta?
Vidas.
Izbačen je iz razreda.
Čuvam je za njega.
I zašto je Vidas izbačen iz razreda?
Govorio je o paklu.
Pa, to nije baš prijatna stvar za razgovor.
Rekao je da će uskoro,
Litvanija biti deo pakla.
Zašto misliš da bi to rekao?
Njegov tata mu je rekao.
Je li to istina?
Znaš li o čemu drugi profesori i ja pričamo ceo dan?
O percepciji.
Umetnost je sva u percepciji.
Na kraju, otkivamo,
da nije ono što vidiš, nego kako ga vidiš.
A trenutno, vidim ukusno parče torte ispred mene.
Hvala ti draga.
Takođe moramo zapamtiti da život nije slika.
Život nije umetnost.
Razvija se i menja,
i ima svoju realnost.
I tako kroz umetnost,
može se naša realnost osvetliti.
Tvoja porodica je na prvom mestu.
Zašto to moram da ti kažem?
Oni su takođe porodica.
I mi smo u mogućnosti da im pomognemo. - Ali po koju cenu?
Hoćete li da mi ukazuješ na rizik svakom rečenicom?
Želim da budeš realan. - Kako sam to nerealan?
Podstičeš Line da se prijavi za Akademiju umetnost u Kaunasu.
Kad znaš da to možda i ne postoji.
Osuđuješ me što verujem u našu decu?
Mora naučiti kako da ne misli apstraktno, Kostas.
Dolazi kući svaki dan iz škole.
Odlazi pravo u svoju sobu i crta.
Da, briljantno.
Bez prethodnih instrukcija.
Ona nema prijatelje.
Ona izbegava momke.
Elena. Molim te.
Moramo misliti izvan zidova ove kuće.
Moramo pokušati da pomognemo drugima
dok još možemo.
Moram da idem.
ZATVORENO
Produži dalje.
Hej!
Rekoh da produžiš dalje.
Došlo je.
Nešto poput čuda.
Jedva da smo dobijali poštu u zadnje vreme.
Zar nećeš da ga otvoriš?
Sačekaću da ga otvorim sa tatom.
Lina, treba da se spakuješ.
Jednu haljinu. Stvari koje možeš da nosiš.
Ostani u svojoj sobi i spakuj se.
NKVD! Otvaraj vrata!
Otvorite vrata ili ćemo ih razvaliti!
Mama. - Ne plaši se.
Imate 5 sekundi...
Jedan!
Dva!
Tri!
Četiri!
Ne diraj me!
Vas dvoje, pretražite sprat. - Ne mrdaj!
Jonas, sve je u redu. Ne plaši se.
Vi ste supruga Kostasa Vilkasa?
Da.
Znate li gde je?
Hteo sam da vas pitam isto.
Već ga imaju.
Sve će nas pobiti. - Ućuti, čoveče.
Ne diraj je!
Lina! Mama!
Mama!
On je samo dečak!
Ide sa muškarcima. - Ali on je dečak!
Srebro. Molim vas...
Dečak ide sa njima! Pokret!
Dečak ili devojčica?
Devojčica.
Kako se zove?
Morate je hraniti.
Poslednjih pet vagona su puni!
Onda ih ubaci u ovaj.
U koliko vagona su muškaraci? - Ne znam.
Poslednjih pet, možda.
Možeš li doći do njih?
Moj tata bi mogao biti u jednom od njih.
I tvoj. Pomozi mi.
Po bela dana je.
Tamo je NKVD svuda.
Recimo da nađeš oca, i šta onda?
Previše je rizično. - Plašiš se.
Ti se ne plašiš?
Antonov. - Ja!
Grešnjev. - Ja.
Kretzski. - Ja.
Kretzski.
Ovde kaže da je tvoja majka iz Ukrajine.
Jeste, gdine.
Nisam znao da možeš biti u NKVD-u sa ovakvim poreklom.
Ona je mrtva, gdine. Ništa od nje više nema u meni.
Odričeš li se to svoga mesa i krvi?
To dovodi u pitanje tvoj karakter...
Trebam li da prispitam tvoj karakter, Kretzski?
Ne gdine.
Dobro.
Ja sam vaš komandant, Komarov.
Ujutru krećemo za region Altai u Sibiru.
Putovaćemo četiri, možda pet nedelja.
Radni logor u Altaiju čeka.
Akademija umetnosti Kaunas, zatim do Palange.
Palanga 20 km.
Palango! Jesam li ti nedostajao?
Ukrcajte se svi!
Vrlo dobro crtaš.
Insistiram. Molim te.
Uzmi.
Hvala vam.
Poznajem tvog oca.
Vodim katedru za muziku na univerzitetu.
On je pravi vođa.
Crtaš li i pejzaže?
Crtam ono što vidim.
Ljudi...
oni moraju da znaju šta se ovde dešava.
Možda im svojom olovkom,
i "onime što vidiš",
možeš to pokazati.
Ti i ti.
Dođite.
Ona je sa Bogom, Ona.
Moraš je pustiti. - Ne diraj je!
Šta je to?
Njena beba je umrla.
Treba je propisno sahraniti.
Dozvolite da majka i ja siđemo sa voza. Bićemo brze.
Neću dozvoliti.
Možete to uraditi u Altaiu, bićemo tamo svakog...
To ne može da čeka! - Kretzski!
Je li neko umro?
Ne!
Đavoli.
Porodični čovek?
Šta ovako lepa devojka radi sa ukrajinskim govnjerem poput tebe?
U redu, vrati mi ga.
Bolje požuri kući.
Neće izgledati tako lepo...
pošto ostali momci nađu put do nje.
Ona se drži sve čvršće i čvršće.
Mora da je pusti.
Ona to neće uraditi sama.
Možemo li se složiti?
Za dobro svih.
Ona.
Preminula je.
Mora da je na putu.
Ona je sada sa Bogom.
U redu je.
Sve je u redu.
Dobro.
Sve je u redu.
Ne!
Ona...
U redu je.
Znaš li šta je ovo?
Jesi li čuo priču o Juratei i Kastitisu?
Jurate je bila kraljica mora.
I živela je na dnu Baltika,
u zamku od ćilibara.
Onda je jednog dana ugledala mladog ribara
po imenu Kastitis.
I on je pohvatao svu ribu.
Isprva, ovo je naljutilo Jurateu,
ali uskoro su se ona i Kastitis zaljubili.
I živeli su srećno, u zamku od ćilibara.
Dok jednog dana,
Perkunas,
bog groma,
nije otkrio da Jurate voli smrtnog čoveka.
I, u napadu besa,
uništio je dvorac munjom.
Razbio ga je
na milion komada.
Tokom vremena,
komadi ćilibara su isplivali na obalu. I...
ako ga nađeš,
to će ti doneti sreću.
Zadrži ga.
Šta se desilo sa njima?
Znam ovu priču.
Perkunas je okovao Kastitisa za dno okeana.
Umro je, ostavljajući Jurateu slomljenog srca.
Ona ga i danas oplakuje,
i zato su morski talasi kao i on.
Neki kažu da su stigli do obale,
kao i ćilibar.
I počeli novi život zajedno...
u Palangi.
Altai region - Sibir
Dobrodošli u Altai, druže Komarov.
Šest nedelja.
Rekli su mi najviše pet.
Šest nedelja na ovom prokletom vozu.
Stoj!
Gde si krenula?
Stani!
Stani ili ću pucati!
Ona!
Ne, ne. Ne, moju bebu!
Ne, moju bebu!
Moja beba. - Polako, polako.
Moja beba. - Gde ti je beba?
Ne.
Molim vas.
Ustani. Da da. Ustani.
Hajde da nađemo tvoju bebu.
Hajde da nađemo bebu.
Moja beba. - Da.
Ona je tamo.
Kako se zove?
Njeno ime je...
Skidajte sve!
Požurite, požurite! - Uradi kako kaže.
Moramo se okupati.
Skidaj svoju haljinu!
Požuri, mrdaj. Mrdaj.
Hoćemo li plivati ili šta?
Nismo poneli kupaće kostime.
Ne. - Ne dolaziš?
Voda je topla!
Zabavite se sami na plaži!
Zabavite se pogađajući gde vam je odeća otišla!
Hej! Te su moje!
Hej!
Vrati se!
Hej!
Gde misliš da odeš sa njima?
Izvini.
Imaš divne oči.
Ti si go. - Daj da pogledam.
Ovu ću lepo oprati. - Sledećih deset.
Svi ste krivi za izdaju.
Zločin kažnjiv smrću.
Umesto toga, svako će dobiti
doživotnu kaznu rada.
Jednostavno rečeno, ako ne radite,
nećete jesti.
Pokušaji bekstva kažnjavaju se smrću,
ali uveravam vas,
sam pokušaj znači smrt u ovom regionu.
Potpisano priznanje
će doneti smanjenu kaznu na 25 godina.
Nakon toga ćete dobiti punu amnestiju.
Nakon potpisivanja, takođe ćete dobiti
pristup trgovinskom mestu NKVD-a.
Ako potpišete, izdaćete sebe.
Nema šta da se prizna.
Iskrenost je vrlina...
Samo je tanka linija između iskrenosti...
i gluposti.
Neka stoje do zalaska sunca.
Nema sedenja, nema spavanja. - Razumem, druže komandante.
Nemam ništa osim vremena.
Ustaj, na noge.
Šta je ovo?
Upoznajte svoje nove cimere. Vodite ih odavde.
Ne želim kriminalce u mojoj kući!
Šta ona to govori? - Kaže da smo kriminalci.
I da nas ne želi ovde.
Imam neke vesti za tebe.
Dečak, Andrius,
uhvatili su ga da krade hranu.
Znate li gde je?
Vezali su ga za prečku ispred oficirske zgrade, i pretukli ga.
Ali on je jak i izdržao je.
Šta hoćeš ti?
Mladić...
mladić koji je uhvaćen u krađi hrane...
Kretzski, hoćeš li da nas predstaviš tvojoj prijateljici?
Koji mladić?
Gubi se odavde.
Smesta!
Vrati se u svoje gnezdo, mala ptico!
Ili će te vukovi pojesti!
Andrius.
Evo. Hajde.
Kako to da znaš ruski tako dobro?
Znaš li da ga čitaš? Pitaće te to.
Trebaš da uradiš šta bude tražio...
Da postanem jedan od maloumnika poput tebe?
Jesam li malouman zato što nosim uniformu?
Đavo.
Misliš da sam ja birao da budem ovde?
Ti nosiš te rite, ja držim ovu pušku...
ništa od toga nismo birali.
Uzmi ovo.
Možeš sa tim dva puta u red za sledovanje, neće primetiti.
Kako se zoveš?
Nikolaj.
Kretzski. Pridruži nam se.
Pošto se vas dvoje znate...
Bio si oficir za hapšenja.
Pa, čuvanje dosijea čini čoveka vidovnjakom.
Šta misliš o Kretzskom?
Hm? Zgodan mladić,
nevino lice, kao anđeo.
A ipak...
ako pucnem prstima,
on postaje anđeo smrti.
To je sve, Kretzski.
Čitaš ruski.
Ne.
To nije pitanje. Znam da čitaš.
Postoji pošta u Turačirku.
Njena funkcija je od suštinskog značaja za naš logor.
Nudim ti poziciju.
Prevodioca. Izvan polja,
u toplom.
Ne.
Ne propuštaš da se zabavljaš,
Elena Vilkas.
Tako hrabra.
Tako prkosna.
Ba kao što je bio i tvoj muž.
Znam. Bol.
Pripada onima koji su ostavljeni,
zar ne?
Završili smo!
Jesi li bila na trgovačkom mestu?
Prolaze li tamo ljudi?
Kakve to veze ima sa bilo čim u trgovini?
Odnesi nešto za mene.
Ako ovo predaš nekome,
i pronađe put do mog oca, svi možemo biti spašeni.
Njegovo ime je na poleđini.
Ako bi ga neko uzeo, a ti mu kažeš...
Sklanjaj to od mene!
Drži se podalje od mene!
Prijaviću te!
Reci im da smo otišli u šetnju.
Kada se vratim u Kaunas, pridružujem se partizanima.
Jednog dana, ljudi u Kaunasu će znati moje ime
kao što znaju tvog oca.
Kako to misliš?
Znam da je pomogao mnogim ljudima.
Ah, tu ste.
Gde je Joana i, uh, drugi momak?
Otišli su u šetnju.
Oh vidim. "Šetnja."
Unutra je desert, za vas dvoje. - Hvala.
Andrius.
Jesi li dobro?
Doneo sam nešto hrane.
Dovoljno je da podeliš sa tvojom mamom i Jonasom.
I neke stvari samo za tebe.
Neki papir i olovke.
Hvala ti.
Ostani tamo.
To je neverovatno.
Gde si to naučila?
U umetničkoj školi? - Ne.
Ne, ali planiram da idem.
Gledaj.
Kancelarija za prijave.
Otvoriću ga sa mojim tatom.
Mislim da si primljena.
A ako nisi,
to je njihova greška.
Ti si sjajna.
Ne bi trebalo da se tako olako razbacuješ rečima.
Ne koristim ih olako.
Um, ne bismo trebali biti ovako kasno zajedno.
Trebalo bi da idem.
Da dođem druge noći?
Dobro.
Hoćeš da to uradim? - Da.
Ako želiš.
Evo.
Sviđa li ti se?
Način na koji vidiš ovaj crtež.
Tako sam se ja osećala kad sam prvi put srela tvog oca.
Misliš li da nas tata traži?
Naravno da nas traži.
Zašto niste ispunili normu?
Svaki dan ove nedelje!
Pitaj ih.
Nije dovoljno teška.
Pitao je zašto.
Odgovorite! Ili nema bonova za ceo mesec!
Hoćete li da skapavate od gladi?
U čemu je problem? - Cele nedelje rade ispod norme.
Znamo li zašto?
Hladnije je napolju...
i zemlja je tvrda.
Jedva da se može brati.
Tvrđa?
Ti se treseš.
Hladno ti je? Hm?
Zemlja je tvrđa...
Trebalo mi je nešto za trgovinu u selu.
Koja je svrha ako nema čime da se trguje?
Ona ima mapu!
Pokazala mi je svoje planove za bekstvo.
Pa...
kako ćemo ih kazniti?
Danas nema bonova za nikoga.
Dok ne postignete propisanu normu...
nema sledovanja!
Ne...
Ne. Ne...
Pucaj joj u glavu.
Ona je državni neprijatelj.
Ukrala je od države, i još gore...
laže oko toga.
Komandante, da se ja pitam... - Pucaj joj u glavu.
Kreni.
Ovamo.
Stani tu!
Okreni se! Oči napred!
Nema sledovanja za ostale.
Hm.
Prvi put je teško.
Bio si dobar.
Zima, 1942
Povuci...
Komandant hoće da te vidi.
Gde si našla materijal?
Možda ga je neko ukrao za tebe?
Hm?
Vrlo je dobra.
Tako,
crtaš portrete.
Sedim ovde pred tobom,
nacrtaj mene.
Nacrtaj me.
Gotovo?
Hajde da vidimo.
Sledeći Van Gog.
Završili smo.
Pretraži u tom uglu. - Šta to radite?! Ovo je moja kuća!
Gubite se odavde! - Pogledaj ispod kreveta.
Šta je ovo?
Idemo.
Um, stani!
Daj mi jednu od tih.
Srećan Božić.
Pogledaj unutra.
Tvoj crtež tate. Izleteo je iz vatre.
Našao sam ga u snegu.
Hvala ti, Jonas.
Pogledajte me.
Uzimam...
i srećan sam.
A tu je i Kretzski.
Očajan.
Njegov kurac sanja njegovu ženu na 3.000 km daleko.
Ako ga ne budeš koristio, smrznuće ti se i otpasti.
Idi u pakao, svinjo.
Šta?
Idi u pakao, svinjo.
Ponovi to.
Smestiću ti metak pravo između tih ukrajinskih očiju.
Samo jedno oko je ukrajinsko.
Slažem se...
jak muškarac uzima ono što želi.
Za snagu!
Andrius!
Srećan Božić. - Srećan Božić.
Hvala ti, Andrius. - Srećan Božić.
Knjiga?
Na ruskom je,
možda ti mama može pomoći da je pročitaš.
Hvala ti.
I ja sam imala nešto za tebe, ali su mi spalili sve moje crteže.
Sve je u redu.
U redu je.
Nacrtaću ih još.
Laku noć.
Za snagu!
Sećaš li se kako se zovem?
Nikolaj.
Nikad mi nisi rekla tvoje.
Formalnosti.
Naravno da znam tvoje ime.
Šta želiš?
Nisam uradio ništa, ali sam ti davao.
Imaš pravo da znaš.
Otvori ga.
Zbog ovoga si ovde.
Falsifikovao je dokumenta za ljude da pobegnu iz zemlje.
Rizikovao je živote svoje dece da pomogne drugima...
kad niko ne može biti spašen.
Streljali su ga odmah pošto ste bili deportovani iz Kaunasa.
Žao mi je, Elena.
Đavole!
Možeš da uzmeš šta želiš.
Ali nikada neću biti tvoja.
Gde si krenuo?
Ukrajina je na drugu stranu.
Zašto si natmuren? Je li se desilo?
Je li ti se pišokan smrzao i otpao?
Dosta mu je!
Zar hoćeš da ga ubiješ?
Oko moje preporuke, u vezi tvoje prekomande...
možeš računati na rang komandanta.
Prekomanda gde?
Na mesto na kome si potreban.
Mesto koje ti može pomoći...
Previše si osećajan.
Moramo te očeličiti.
Ovaj logor će biti raspušten i podeljen.
Ispratićeš odabranu grupu na more Laptova.
Vozom, a onda brodom.
Višemesečno putovanje.
More Lapteva?
Trofimovsk.
Artički krug.
Kakav se posao može raditi na takvom mestu?
Posao koji podržava naše najveće napore
u poražavanju naših neprijatelja.
Ona će naravno poći sa tobom.
Njena kučka ćerka i sin takođe.
Velika, srećna porodica u smrznutom paklu.
Šah-mat.
Komadante Kretzski.
Andrius!
Lina.
Lina!
Kad se ovo... kad se ovo završi,
naći ću te. Ne odustaj!
Ne! - Pazi na Jonasa!
Potrebna si mu! - Prestanite!
Prestanite, molim vas!
Lina! - Andrius!
Lina! - Ne!
Lina! - Molim vas!
Ovaj ovde.
More Lapteva - Leto, 1942
Mama!
Mama! Mama, mama!
Mama.
Mama!
Gde ćete smestiti zatvorenike?
Razvij mape.
Elena. Elena.
Moraš se odmoriti.
Požurite! Uskoro će zima!
Postoji brod.
Odlazi prekosutra.
To je poslednji u sezoni. Posle toga,
ne može se više ni unutra ni napolje.
Ja ću biti na njemu.
I ti i tvoj brat možete biti.
Dođite ili ne.
Sve će ovde umreti preko zime.
Pokušala je da pobegne. Sakrila se pod palubom.
Ipak možeš da me oslobodiš.
Pucaj joj u glavu.
Uradi to.
Pucaj joj u glavu.
Umrećeš ovde! Kao i ostali!
Zima, 1943
Jedeš li? Ili samo piješ?
Doktore, imaš još jednu.
Imam samo dva oka i dve ruke.
Molim vas...
nemoj ih pustiti da pate.
Lina...
Jonas...
Molim vas, upamtite njihova imena...
Sklanjaj se od nje!
Odlazi.
Idemo doktore.
Tako je hladno ovde.
Tako je hladno.
Idemo.
Doktore, vitamini?
Molim vas, vitamine... hranu.
Žao mi je.
Mama...
Mama.
Mama, moraš da jedeš.
Toliko ličiš na svog oca.
Strastvena si.
Puna nade.
Kad vidiš ono što vidiš,
i oni to osećaju.
Moram ti nešto reći, Lina.
Nešto što sam krila od tebe kao što sam krila toliko stvari.
Nadajući se da ću te zaštititi.
Žao mi je, Lina.
Jako mi je žao.
Tvoj otac...
on je bio...
streljan je, Lina.
Pomogao je stotinama.
Tvom rođaku,
i našoj porodici.
Moraš upamtiti šta je uradio.
Moraš upamtiti.
Reći ćeš Jonasu...
kad bude pravo vreme.
Veruj u sebe.
Ti si vođa...
kao tvoj tata.
Mama.
Mama, otvori... otvori ovo sa mnom.
Mama.
Mama? Mama?
Nisam gladan!
Šta hoćeš?
Došla sam da govorim u ime ljudi koji se ovde drže protiv svoje volje.
Zahtevamo...
prvo...
zahtevamo dnevna sledovanja.
Drugo...
toplu odeću i ćebad.
Treće...
lekove kad su potrebni.
Prvo.
Zahevamo dnevna sledovanja.
Drugo...
toplu odeću i ćebad.
Treće...
lekove kad su potrebni. - Popijmo piće.
Došla sam da govorim u ime ljudi koji se ovde drže protiv svoje volje.
Zahtevamo...
prvo...
zahtevamo dnevna sledovanja.
Drugo...
toplu odeću i ćebad.
Treće...
Trebam li da završim ono što sam počeo sa tvojom majkom?
Ona je mrtva.
Vidim te.
Uredba o trajnom oslobađanju
Jurate je bila kraljica mora.
Živela je na dnu Baltika,
u zamku od ćilibara.
Onda je jednog dana ugledala mladog ribara
po imenu Kastitis.
Uskoro su se ona i Kastitis zaljubili.
Dok jednog dana,
Perkunas,
bog groma,
otkrio da Jurate voli smrtnog čoveka.
I, u napadu besa,
uništio je dvorac.
Šta se desilo sa njima?
Postoje varijacije kraja.
Neki kažu da su stigli do obale,
kao ćilibar.
I počeli novi život zajedno
u Palangi.
Od 1930 do 1950 milioni nevinih ljudi
poslati su u Sibir od Josifa Staljna i Sovjetskog režima.
Porodice su rasturene i nebrojeno života izgubljeno.
Oni koji su preživeli ostali su pod vlašću komunista još pola veka.
Posle 50 gdina borbe, mnoge od Sovjeta okupirane nacije
ponovo su objavile svoju nezavisnost
i pomogle u padu Gvozdene zavese.
Za neke, borba za slobodu se i dalje nastavlja...
Pepeo u snegu
Preveo: suadnovic